Христо Ясенов
Завет

chitanka.info

Аз ви срещнах без слънце и радост

с безнадеждни и празни ръце

и ви дадох разгулната младост

на безумното свое сърце.

Мойта песен цъфтеше отново

с непринудена жажда и жар.

Аз бях рицар на страшното слово

и на страшните рицари цар.

И разгромили свойте тъмници,

вий ограбихте мойте слънца,

като малки капризни царици,

като малки немирни деца.

И сега ми е тъмно и болно —

мойта пладня на заник клони, —

мойте радости гаснат неволно

и спокойната есен слани.

И когато пустинно-печален

свечерее лазурния ден,

в онзи час безнадеждно-прощален

помолете се всички за мен!

Заслуги

Имате удоволствието да четете тази книга благодарение на Моята библиотека и нейните всеотдайни помощници.

http://chitanka.info

Вие също можете да помогнете за обогатяването на Моята библиотека. Посетете работното ателие, за да научите повече.